Евтим Евтимов
Сами

chitanka.info

Дъждът очакван бавно си отива.

Изгубил даже нежното шептене,

прибира своите въгленчета живи

и всичко става отведнъж студено.

Снегът очакван бавно се стопява,

преди да дойде неговото време.

Една загадка бяла ни оставя,

а всичко подарено ще си вземе.

Сънят очакван вече е събуден,

сънят сегашен няма да възкръсне.

Дори да стане помежду ни чудо,

за тоя сън е късно, много късно.

Отворили очите си присвити,

заслушани след стъпките последни,

затваряме зад себе си вратите,

сами отново и отново бедни.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.